Tak teď jsem přišel z lesa. Sedím tam jak trubka 3,5hodiny na siku ajedna srna. Slezu s posedu a jdu při hraně lesa k vesnici po sto metrech nějaký šramot vlevo v kopřivach. Zastavim se a ani se nehnu pomalu pro jistotu sundám flintu z ramene. Za 20vteřin a 30 metrů předemnou vytáhne bachna stojím na poli celkem světla dost z kopřiv kvikot. Bachna se otáčí na mě jsem na poli věc co tam normálně nestojí. Nehnu ani brvou. Než se natočila stačil jsem založit do ramene. Stále jistí nelíbím se jí. Zaní vychází první sele zakrývámi ho. Sele dělá dva kroky a postaví se na ostro. Vduchu si říkám otoč se bokem. Nic. Celí večer fouká západ a nemoh vydržet ještě chvíli vítr se zatočil a okamžiťe mě natahla baška foukla a byli fuč. Mám to ale pech Zítra tam zajdu znovu já jim ukážu
Naposledy upravil(a) jira dne pát 30.9.2022, 16:38, celkem upraveno 1 x.
dlouhé roky jsem čtenářem tohoto fóra, a i když (zatím) nejsem myslivcem, jsem věrným přítelem Hubertova cechu. A dnes bych se rád s ostatními podělil o svůj zážitek.
Přes noc u nás v Českém ráji napadlo pár centimetrů sněhu a já se rozhodl vyrazit na sobotní procházku do lesa. Ještě za tmy jsem sedl do auta a za čtvrt hodinky už jsem se na kopci za městem přezouval do holínek. Cesty byly trochu blátivé, z té trošku sněhu všude prosvítalo listí a mráz se žádný nekonal, ale les byl tichý jak při nejkrutější zimě. Když se rozednilo, nacpal jsem si fajfku. A jak tak bafám, užívám si chuť orientálního kořeněného tabáku a kochám se obláčky dýmu a přírodou všude okolo, přišlo mi se podívat nalevo od cesty.
A koukám jak si to vysokým lesem dole šine divočák. Byl daleko a tak nějak neurčitě kličkoval. Zůstal jsem stát a čekal. Černou jsem už párkrát potkal a několika naháněk jsem se jako honec taky zúčastnil, ale tohle byl sakra kňour. Klusal klidně, chvilku sem, chvilku tam, a než jsem se nadál, byl tady. Najednou se vyhoupnul na cestu ani ne třicet kroků přede mnou a zastavil. Nenapadlo mě jiné přirovnání než „prase jako stodola“. Na okamžik se mi zastavilo srdíčko. Kňour větřil, podíval se mým směrem a naprosto klidný se otočil a vracel se odkud přišel.
Už jsem na naháňkách viděl „omylem“ střelenou vedoucí bachyni nebo ty 100+ kilové „lončáky“, ale tenhle kňour by je všechny strčil do kapsy, určitě ke dvěma metrákům. Když jsem si potom prohlédl stopu, byla velká jak moje a stopy tři čtvrtě metru daleko od sebe.
Když jsem pak ještě cestou ke vsi, kde jsem nechal auto, potkal dvě kmotry, řekl jsem si, že už do toho musím praštit. Je mi dvaatřicet a doteďka jsem se k tomu ještě nerozhoupal. Posledních pár roků mě zlobilo zdraví a ještě nejsem úplně funkční, ale zkusit to musím. Zelený šatník už mám, tak je třeba to naštudovat, abych byl konečně jedním z vás.
Gandalf píše: ↑sob 03.12.2022, 17:45
Když jsem pak ještě cestou ke vsi, kde jsem nechal auto, potkal dvě kmotry, řekl jsem si, že už do toho musím praštit. Je mi dvaatřicet a doteďka jsem se k tomu ještě nerozhoupal. Posledních pár roků mě zlobilo zdraví a ještě nejsem úplně funkční, ale zkusit to musím. Zelený šatník už mám, tak je třeba to naštudovat, abych byl konečně jedním z vás.
Myslivosti zdar!
Jsem na tom podobně. Dokonce mám o pár křížků víc. Zatím to je hodně obíhání a čtení. V lednu nastupuji do kurzu a dost se na to těším. V mezičase jsem si konečně udělal zbroják a kontaktoval místní MS a vypadá to tam nadějně s přijetím. O tom, jestli tam najdu nějakého mentora do začátku pochybuju, ale třeba se mýlím. Jo a taky jsem se přihlásil na dálkové studium na lesárně. Měl jsem to udělat sice v mládí, ale lepší pozdě než nikdy.